STOLTHED OG FORDOM
Jeg vidste, det ville ordne sig. Lydia skal giftes!
Jeg havde på fornemmelsen, at min bror ville løse problemet.
Men tøjet! Og hvad er det for noget om at gifte sig i Cheapside?
- Hun skal giftes i Longbourn. - Umuligt.
- Hvorfor skulle det være så umuligt? - De har jo boet sammen i London.
Hun kan ikke komme her, så længe hun er ikke gift.
Du har nok ret, men irriterende er det.
Din onkel har taget sig alt for store friheder.
Vi har meget at takke hr. Gardiner for.
Han må have brugt en formue på Wickhams gæld, mere end vi ejer.
Det er ikke mere end rimeligt, at hendes onkel betaler.
Hvor lykkelig jeg er. En datter bortgiftet, selv om hun kun er 16.
Mrs. Wickham ... det lyder godt!
Brudekjolen! Spørg din far, hvor meget han vil give hende.
Så snart jeg er klædt på, går jeg ind og fortæller min søster det hele.
Luk døren, Lizzy.
Jeg er glad for, at nogen finder fornøjelse i det, der er sket.
I betragtning af, hvad vi troede for nylig, er det vel ikke så slemt?
Tror du, onkel brugte mange penge?
Det ville være tåbeligt af Wickham at tage hende for mindre end 10.000.
10.000 pund? Gud forbyde det. Vi kan ikke skrabe halvdelen sammen.
Jeg har ingen penge til at bestikke tabere, så de ægter mine døtre.
Jeg havde nemlig tænkt mig at blive far til en søn.
Sønnen skulle have arvet hele godset -
- og dermed kunnet forsørge min enke og øvrige børn.
Da vi først opgav håbet om en søn, var det for sent at spare op.
- Du kunne ikke have forudset dette. - Jeg burde have opdraget jer bedre.
Så havde jeg måske kunnet nyde at afvise landets største døgenigt.
Nå, jeg slap faktisk forbavsende billigt.
Jeg slipper for at betale Lydias mad og lommepenge. Tabet bliver minimalt.
Jeg skammer mig -
- men det går snart over. Sikkert hurtigere end det burde.
Hvor er alle de andre?
Kære brudepar, vi er samlet for Gud ...
Mr. Wickham har søgt tjeneste i et regiment i nord.
Heldigvis har han stadig venner, som er villige til at hjælpe ham.
Jeg har bedt oberst Forster betale hans kreditorer i Brighton.
"Kan du fremføre samme budskab til hans kreditorer i Meryton?"
"Jeg vedlægger en liste, som han selv har udarbejdet."
"Jeg håber, han ikke har narret os."
"Efter vielsen rejser de til hans regiment i Newcastle -
- medmindre de bliver inviteret til Longbourn."
Det er da klart, at de må komme her.
Jeg glæder mig til at se Lydia, og Wickham naturligvis.
Synd, stakkels Lydia må forlade Brighton, hun var jo så vellidt.
Hun kunne lide adskillelige unge mænd der, og savnet bliver gensidigt.
Officererne i nord er måske ikke lige så behagelige.
Hun får snart nye venner, så sprælsk som hun er.
Hun får opmærksomhed, hvor hun end er.
De burde slå sig ned her i Hertfordshire i stedet.
Haye Park kan gå an, hvis Gouldings flytter ... eller palæet i Stoke.
- Eller Purvis Lodge. - Nej, lejligheden er rædsom.
Før du lejer nogen af disse huse, eller samtlige, tænk på følgende:
Jeg kender et hus, som de ikke kommer ind i.
Mr. og mrs. Wickham kommer aldrig til at være velkomne til Longbourn.
Det føles, som om det er så længe siden, men I er som før.
Kære Lydia, endelig!
Du er bestemt vokset! Hvor vi har savnet dig!
Jeg har haft det så sjovt, at jeg ikke har savnet jer.
- Har jeg ikke fået en flot mand? - Absolut!
- Hjerteligt velkommen, sir. - De er lige så venlig som altid.
Lad mig kysse Dem.
Skal vi gå ind?
Jane, efter mig, om jeg må bede. Jeg er nemlig gift.
"Mrs. Wickham"! Hvor underligt det lyder.
Hvad synes du om min mand, Lizzy? Er du misundelig?
- Du syntes vist om ham engang. - Næppe.
Jeg havde kunnet skaffe mænd til jer alle sammen.
Tak, men jeg kan ikke lide dine metoder.
Hvilken rytter!
Oberst Forster sagde, han tilhørte eliten.
Han burde have haft sin røde frakke på til brylluppet og hædersvagt -
- men officererne var i tjeneste.
De eneste, der kom, var tante, onkel og mr. Darcy.
- Var mr. Darcy til brylluppet? - Ja, som forlover.
Jeg havde foretrukket Denny eller en anden af vores venner ...
Det måtte jeg jo ikke fortælle. Jeg lovede højt og helligt.
Hvad vil Wickham sige? Det var jo en hemmelighed.
"Kære tante, forklar, hvorfor han var der -
- medmindre du har samme tavshedspligt som Lydia."
"Kære niece, dit brev forbavser mig."
"Hvis du ikke kender til mr. Darcys rolle, skal jeg straks oplyse dig."
"Mr. Darcy kom på uventet besøg."
"Ingen indvendinger bed på ham."
"Han arrangerede det hele selv og stod for alle omkostningerne."
"Han gjorde alt selv -
- og din onkel blev tvunget til at tage æren for det."
Jeg bør insistere på det her, det hele er nemlig min skyld.
Jeg burde ikke have tiet om Wickkams dårlige sider.
Havde jeg ikke anset det for uværdigt at tale åbent om det -
- var han blevet afsløret før flugten.
- De påtager Dem alt for meget. - Jeg insisterer.
Al diskussion er meningsløs. Jeg kræver at påtage mig mit ansvar.
Kære svigerinde, forstyrrer jeg dine tanker?
Ja, men deraf følger ikke, at afbrydelsen er uvelkommen.
- Vi to har altid været gode venner. - Sandt nok.
Hvad med en tur?
Jeg så Darcy i London i sidste måned, flere gange.
Gad vide, hvad han lavede.
Måske forberedte han brylluppet ... med miss de Bourgh.
Det må være vigtigt, ellers tager man ikke dertil på denne årstid.
Mødtes De i Lambton? Gardiners antydede det.
Han præsenterede os for sin søster.
- Kunne De lide hende? - Meget.
Det siges, at hun har ændret sig til det bedre.
Da vi mødtes sidst, så det sort ud. Jeg håber, det går godt for hende.
Det gør det sikkert. Hun har jo passeret den besværligste alder.
Rejste De gennem Kimpton? Der skulle jeg have haft min tjeneste.
- Ville De have syntes om at prædike? - Absolut.
En tid tiltalte prædiken Dem ikke så meget som nu, siges det.
De erklærede ikke at ville ordineres og fik kompensation derefter.
Kom nu, vi er jo i familie nu. Hvorfor skændes om fortiden?
- Hvornår ses vi igen, Lydia? - Hvem ved? Om to, tre år?
Hvad skal jeg dog gøre? Mr. Bennet nægter jo rejse nordpå med os.
- Jeg tager ikke af sted. - Hvem har bedt om din mening?
- Du skriver vel tit, ikke? - Gifte kvinder har meget at gøre.
Mine søstre må skrive, de har jo ikke andet at lave.
- Pas godt på hende, mr. Wickham. - Efter bedste evne.
Tak for Deres urokkelige og uforbeholdne gæstfrihed.
Kære svigerinder, De er mig lige så kære, som var vi søskende -
- men kareten venter. Pligten kalder mig mod nord.
Vi siger ikke farvel. Vi siger som franskmændene: au revoir!
Fin fyr! Han smiler og smisker over for alle og enhver. Jeg er stolt.
Ikke engang sir William Lucas kan fremvise en sådan svigersøn.
Har du hørt det sidste, søster?
Mr. Bingley kommer til Netherfield. Hele byen taler om det.
Det påvirker mig ikke det mindste. Det lover jeg.
En ting glæder mig: Han kommer uden dameselskab.
Hvis bare han vil jage, får vi ikke set meget til ham.
Jeg er bekymret for, hvad folk vil sige.
Jeg siger ikke et ord, men jeg har svært ved at lade være.
Han kan ikke komme til et hus, han har lejet, uden folks antagelser.
- Så lader vi ham være i fred. - Ja.
Hold op, Lizzy.
Han har været her i tre dage uden at besøge os.
Det må være jeres fars skyld. Han vil ikke gå derhen på besøg.
I vil ende som pebermøer, og ægteparret Collins smider os ud.
Sidste år sagde du, han ville ægte en af pigerne, hvis jeg gik derhen -
- men det blev jo ikke noget, og jeg gør det ikke igen.
Mor, han kommer her!
Er det ham? Ja!
Han kommer, Jane! Tag din blå kjole på. Nej, bliv her.
- Hvem er den anden? - Aner det ikke, nogen bekendt.
Det ligner hans kammerat. Hvad hed han nu? Den høje, stolte?
Mr. Darcy, minsandten.
Mr. Bingleys venner er altid velkommen hertil -
- men den mand tåler jeg ikke.
Jeg vil forsøge at være høflig, men der går grænsen.
Ret ryggen, skuldrene bagud.
Bedre figur må man lede efter længe, men du må også vise den.
Mr. Bingley og mr. Darcy.
- Hjerteligt velkommen, mr. Bingley. - Mrs. Bennet, jeg ...
Det er venligt af Dem at kigge ind.
Mr. Bennet ville have besøgt Dem for længe siden, hvis ikke ...
Men nu er De jo her, dejligt!
Og mr. Darcy, De er også velkommen.
Vi var bange for, De ikke ville vende tilbage, at De var træt af huset.
Jeg håber, det var forkert. Ring efter te, Kitty.
Der er sket meget siden sidst. Miss Lucas er blevet gift -
- og også en af mine egne døtre. Har De læst om det i avisen?
Men der stod bare: "George Wickham og Lydia Bennet."
Ikke et ord om hendes far, eller hvor hun kom fra.
De skal bo i Newcastle. Hvor længe ved jeg ikke.
Han har fået tjeneste i den regulære hær.
Han har jo venner, men måske ikke så mange, som han fortjener.
Har De tænkt Dem at blive længe?
Vi har ikke bestemt os, men jeg håber at kunne blive et par uger.
Jeg håber virkelig, at vi kan blive et par uger. Mindst.
Når De har skudt fuglene på Deres jord, må De fortsætte på mr. Bennets.
Han har sikkert ikke noget at indvende.
Jeg formoder, at De må tage Deres venner med, hvis De ønsker det.
Nu da det første møde er forbi, føles det meget bedre.
Nu ved jeg, at jeg ikke bliver pinligt berørt i hans nærvær.
Fra nu af kan vi omgås, som man gør med hvem som helst.
Hvem som helst? Pas på, Jane.
Vær ikke bekymret for mig.
Der er risiko for, du gør ham lige så forelsket som før.
Var hun i London hele tiden? Og du sagde ikke noget?
Det var forkert.
Jeg handlede egenmægtig uden at forstå Deres følelser.
Jeg burde ikke have grebet ind. Det var en fejltagelse.
- Indrømmer De, at De tog fejl? - Uden reservationer.
- Har jeg Deres velsignelse? - Er min velsignelse nødvendig?
- Nej, men det ville være rart. - Gå i gang.
Hent min hest øjeblikkeligt.
Jane! Jane!
- Hvad er der? - Mr. Bingley er her!
Skynd dig nu ned! Du milde, du er jo ikke engang klædt på.
Hill! Hvor bliver hun af?
Sarah, skynd dig og hjælp miss Bennet med kjolen.
Har du set min medaljon, mor?
- Har du set den, Mary? - Krimskrams ...
Pyt med medaljonen. Skynd dig, Jane. Han er her!
- Lad Kitty gå ned, vi er der straks. - Hvad har Kitty at gøre der?
Skynd dig, Jane. Hvor er din musselinkjole? Hill, hvor er du?
- Er mr. Darcy rejst til London? - Ja, tidligt i morges.
Hvorfor blinker du til mig, mor? Hvad er det, jeg skal gøre?
Blinker jeg til dig?
Hvorfor skulle jeg blinke ad min egen datter?
Men nu husker jeg, at jeg havde noget at tale med dig om.
Kom her. Også dig, Mary.
Miss Elizabeth. De har brug for Dem ovenpå.
Lad mig gå ned til Jane.
Du går ingen steder. Fem minutter til, så er det klaret.
- Undskyld. - Gå ikke, Lizzy.
- Nå? - Åh, Lizzy!
Jeg er så lykkelig, det er alt for meget.
- Han elsker mig! - Selvfølgelig.
Han har elsket mig hele tiden.
Jeg må sige det til mor. Han er allerede gået til far.
- Troede du, det kunne ende sådan? - Ja, det gjorde jeg, og det gør jeg.
Jeg må hen til mor.
Hvilken glæde for hele familien. Kan jeg bære så meget glæde?
Kom herhen i morgen. Vi kan jage, hvis De har lyst.
Der er kun et fåtal mænd, som jeg kan tåle. De kan nok blive en af dem.
Af sted med Dem nu.
Vi ses i morgen.
Tillykke, Jane. Du bliver lykkelig.
Tak, det tror jeg også.
Du er en god pige. I passer sikkert sammen.
I er begge så hensynsfulde, at I ikke kan bestemme jer -
- så naive, at tjenerne narrer jer -
- og så generøse, at I altid vil leve over jeres indtægt.
Ved du ikke, han er god for 5000 om året?
Jeg er så glad, Jane! Jeg vidste, det ville ende sådan.
Din skønhed var ikke omsonst. Jeg har aldrig set en flottere mand.
Bare jeg måtte se dig så lykkelig. Gid der var sådan en mand til dig.
Giv mig 40 sådanne mænd, jeg ville alligevel ikke opnå din lykke.
Før jeg får din godhed, kan jeg aldrig få din lykke.
Men hvis jeg er heldig, kan jeg måske møde endnu en mr. Collins.
Se, en enorm karet!
- Hvilken ynkelig lille forhal. - Vent her, så henter jeg fruen.
Nej, jeg venter ikke. Hvor er hun? I salonen?
Lady Catherine de Bourgh.
- Den dame er vel Deres mor? - Det stemmer.
Mor, lady Catherine de Bourgh.
- Det der er vel en af Deres søstre. - Ja.
Min næst yngste datter. Den yngste er nygift.
Det er minsandten ikke meget af en park, De har -
- og Deres salon må være meget ubekvem på sommeraftener.
- Vinduerne vender jo lige mod vest. - Det stemmer ...
Men vi sidder her aldrig efter maden. Vi har ...
Miss Bennett, jeg så en vildmark på den ene side af græsplænen.
Jeg tager gerne en tur der, hvis De gør mig selskab.
De er næppe i uvished om, hvorfor jeg kom.
De tager fejl, jeg aner ikke, hvorfor De beærer os med Deres besøg.
De bør vide, at jeg ikke er at spøge med.
Sno Dem omkring, hvis De vil, jeg vil gå lige til sagen.
Jeg hørte et rygte af oprørende natur for to dage siden.
Ikke nok med, at Deres søster ville blive meget godt gift -
- desuden ville De, kort tid efter giftes med min nevø mr. Darcy.
Det er uden tvivl løgn -
- men jeg besluttede alligevel at lade Dem vide, hvad jeg mener.
Hvis De mener det umuligt, havde De ikke behøvet komme.
Jeg forlanger at få rygtet bestridt.
At De viser Dem på Longbourn, bekræfter jo rygtet.
Det kan ikke bæres. Har min nevø tilbudt Dem ægteskab?
- De sagde jo, det er umuligt. - Det burde det være ...
Men Deres forførelse kan have fået ham til at glemme sine pligter.
- De kan have narret ham. - Så ville jeg ikke erkende det.
Ved De, hvem jeg er?
Jeg er ikke vant til den tone.
Jeg er nært beslægtet med ham. Jeg har ret til at vide alt om ham.
Men ikke om mig. Deres opførsel får mig ikke til at tale.
Lad mig klarlægge en sag for Dem:
Det ægteskab, De er fræk nok til at stræbe efter, kan ikke opfyldes.
Mr. Darcy er forlovet med min datter.
I så fald behøver De næppe at frygte, at han ville fri til mig.
Forlovelsen er usædvanlig. De blev trolovet, da de var små.
Begges mødre ønskede det inderligt.
Det blev bestemt, mens hun lå i vuggen. Skal det hele ødelægges -
- af en pige uden hverken byrd, forbindelser eller formue?
Det kan ikke tillades.
Deres forhold bliver en skam. Deres navn vil aldrig blive nævnt af os.
- Det ville jo være beklageligt. - Stædige pige, De skulle skamme Dem.
Jeg er ikke vant til skuffelser.
Så er De desto mere at beklage. Men det berører mig ikke.
Afbryd mig ikke!
Var De fornuftig, havde De ikke villet forlade kredsen, De tilhører.
Jeg forlader ingen kreds ved at gifte mig med ham.
Min far er af god afstamning. Vi er ligestillede.
Deres mor? Deres onkler og tante? Jeg ved, hvem de er.
Hvad angår det Dem, så længe Deres nevø ikke har noget imod dem?
Er De forlovet med ham?
Nej.
Lover De aldrig at forlove Dem med ham?
Det kan jeg ikke love. Nu har De generet mig tilstrækkeligt.
Lige et øjeblik. Jeg har endnu en indvending:
Deres søsters skandaløse flugt. Jeg kender til det hele.
Skal sådan en pige blive min nevøs svigerinde? En skam for Pemberley.
De kan ikke have mere at sige.
De har fornærmet mig på alle måder. Jeg går tilbage nu.
Har De ingen sans for min nevøs hæder og anseelse?
Følelsesløse, selviske pige. De nægter at gøre mig føje.
De nægter at lytte til pligt, ære og taknemlighedens bud.
De vil gøre ham til grin over for hele verden.
Jeg stræber efter at blive lykkelig -
- uden at tage hensyn til Dem og andre vildtfremmede mennesker.
Det er altså Deres sidste ord.
Så ved jeg, hvordan jeg skal handle.
Jeg tager ikke afsked med Dem.
Jeg kommer ikke til Deres mor. De fortjener ingen opmærksomhed.
Jeg er yderst utilfreds. Kør.
Jeg ledte netop efter dig. Kom ind til mig.
Jeg fik et brev i morges, der har forbløffet mig. Fra mr. Collins.
Han gratulerer med min ældste datters forestående bryllup -
- men den del er du skarpsindig nok til at tænke dig selv.
"Deres datter Elizabeth vil ikke hedde Bennet særlig længe -
- efter sin søsters bryllup."
"Den, der skal dele hendes skæbne, er en af landets vigtigste personer."
Kan du gætte, hvem han mener? Her kommer det:
"Mit motiv for at advare Dem er følgende:"
"Hans tante, lady Catherine de Bourgh, er imod partiet."
Mr. Darcy, der har du det. Mr. Darcy ... af alle mennesker!
Ham, der ikke kan betragte en kvinde uden at se fejl.
Mr. Darcy har sikkert aldrig set til din side. Enestående!
Ler du ikke? Du bliver vel ikke fornærmet af et ubegrundet rygte?
Nej, det morer mig. Nej, men det er så mærkeligt.
Hvad sagde Lady de Bourgh? Nægtede hun at samtykke?
Lever vi ikke for at underholde vores naboer og så grine ad dem?
Så sandt.
- Mr. Bingley og mr. Darcy. - Mr Bingley!
En smuk dag. Hvad med en gåtur?
Lizzy, gør det noget, jeg går over til Maria Lucas et øjeblik?
Lad mig takke Dem for den venlighed, De har vist min stakkels søster.
Lige siden jeg fandt ud af det -
- har jeg villet takke Dem på min og familiens vegne.
Bebrejd ikke min tante for det. Lydia talte over sig.
Så fandt jeg ud af resten selv.
Det må have været både besværligt og pinligt for Dem.
Lad mig takke Dem på hele familiens vegne.
De ved ikke, hvem de står i taknemmelighedsgæld til.
Vil De takke, gør det for egen skyld. Deres familie skylder mig intet.
Hvor meget jeg end respekterer dem, tænkte jeg kun på Dem.
Føler De det samme som i april, så sig det nu.
Mine følelser og ønsker er uforandrede -
- men et ord fra Dem, så nævner jeg aldrig sagen mere.
Mine følelser. Jeg skammer mig, når jeg tænker på, hvad jeg sagde.
Mine følelser er helt forandrede. De er deres modsætning.
Lady Catherine fortalte om sit møde med Dem -
- men det havde modsat virkning på mig, end hun havde tænkt sig.
Det indgød mig mere håb, end jeg havde turdet håbe før.
Jeg vidste, at hvis De hadede mig, så havde De sagt det.
De kender min oprigtighed.
Klandrer man nogen ansigt til ansigt, kan man gøre det samme foran andre.
Jeg fortjente det.
Min opførsel var utilgivelig. Jeg tænker på det med afsky.
Jeg glemmer aldrig Deres ord: "Havde De opført Dem som en gentleman ..."
- De ord har virkelig plaget mig. - Det havde jeg ingen anelse om.
De troede nok, at jeg ikke havde nogen følelser overhovedet.
Jeg glemmer ikke Deres ansigt, da de sagde, De ikke kunne acceptere mig.
Lad mig slippe for at høre, hvad jeg sagde.
Jeg har altid været egoistisk.
Jeg fik gode principper som barn, men fulgte dem med hovmod.
Sådan havde jeg stadig været, hvis De ikke havde eksisteret.
Forlovet med mr. Darcy? Spøger du? Det er umuligt.
Det var en trist begyndelse. Hvem vil tro mig, hvis ikke du gør det?
Det er sandt. Han elsker mig stadig. Vi er forlovede.
Det kan ikke være sandt. Du kan jo ikke fordrage ham.
Det er glemt. Jeg har ikke altid holdt så meget af ham som nu -
- men i disse sager må man ikke have god hukommelse.
Spøg ikke nu, Lizzy. Hvor længe har du elsket ham?
Det skete gradvist over tid. Jeg ved ikke, hvornår det begyndte -
- men måske var det, da jeg så den fine park ved Pemberley.
Er du vanvittig? Siger du ja til den mand?
Har du ikke altid hadet ham?
Jeg har givet ham mit samtykke. Ham, siger man ikke nej til -
- men jeg råder dig til at tænke dig om.
Jeg ved, hvordan du er, Lizzy.
Det ville smerte mig at se dig med en mand, du ikke respekterer.
Han er rig, men kan han gøre dig lykkelig?
Har du flere indvendinger end min formodede mangel på kærlighed?
Han er stolt, men det gør ingenting, hvis du holder af ham.
Det gør jeg. Jeg holder af ham. Jeg elsker ham.
Hans stolthed er ikke overdreven. Han er yderst elskværdig.
Du aner ikke, hvor generøs han er.
Jeg har ikke altid elsket ham, men nu gør jeg det, dybt.
Jeg har aldrig mødt en bedre mand.
I så fald fortjener han at få dig.
Jeg ville aldrig give dig væk til nogen, der var mindre værdig.
Vi er samlet for Gud og over for denne forsamling -
- for at forene denne mand og denne kvinde ...
Samt denne mand og denne kvinde med ægteskabets hellige bånd -
- hvilket indstiftedes af Gud i tidernes begyndelse -
- som et symbol på båndet mellem Kristus og hans kirke.
Derfor må ingen indgå ægteskab uden omtanke -
- for at tilfredsstille kødets lyster.
Men med ærbødighed, sagtmodighed, fornuft og gudfrygtighed -
- overveje grundene til ægteskabets indstiftelse.
Det første formål var at sørge for slægtens overlevelse.
For det andet skal det forhindre synd og utugt.
For det tredje vil det give selskab, hjælp og trøst til begge parter -
- i medgang såvel som i nød.
Dette er det ægteskab, som disse par nu vil indgå.
Tre døtre gift!
- Gud har været god mod os. - Det ser sådan ud.
Tekster: Michael Asmussen www.sdimedia.com